Иван Вазов
Песен на юнаците на „Радецки“

chitanka.info

I

Гордий лев се издига над нас

и ни ободрява.

Ний летим, ний летим тоя час

на бой и на слава.

България в тоз бунт велик

окървавена с жалостен вик,

братя, нас призовава.

II

Нейни синове храбро трошът

робските окови,

на тирана си гордо крещът:

„Вам не сме робове!“

Но тиранина жалост няма,

с кръв и с пепел зарова.

III

Скоро ний ще пристигнеме там,

тамо на Балкана,

и в земята, що драга е нам,

ще съзрем тирана —

и на нашият доблестен глас

нов огън ще изпълни тогаз

внуците на Карана!

IV

И тогаз задружно в славен бой

ще да полетиме,

турска кръв ще се лей кат порой,

варвари ще бийме!

И за многото наши тегла

и заклани жени и деца

страшно ще отмъстиме!

V

Може би кат се борим с врагът

в родните полени,

да намериме там ранна смрът

млади и зелени.

Но тя смърт мила ще да е нам,

че не роби, покрити с срам,

а свободни ще мреме!

1876, май 20

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.